EN DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
KEDJADE AV SLAVERI
Kuba har alltid kämpat för sin frihet.
STRAFFAD FÖR DRÖMMAR
Hundratusen dog. Och trots att vi förlorade kriget, hade landet ändrats.
I DOLLARNS KLOR
KVÄVDA AV MAFFIAN
Det finns ingen tvekan om att Meyer Lansky hade korrumperat Batista.
FÖRFÖRDA AV ETT LÖFTE
Det är ingen lögn, de lovade inget.
De lovade en revolution, och de skapade en.
BLÄNDADE AV HJÄLTAR
Dessa män var förutbestämda att bli antingen martyrer eller hjältar.
En revolution!
Fidel Castro.
VILJAN TILL UPPOFFRING
Han sa till Chrusjtjov: "Släpp lös hela er arsenal av kärnvapen."
Apokalyps.
MEN ALDRIG GE UPP
Kuba kommer aldrig att böja sig.
Ön Kuba.
En smältdegel av kulturer och ett kolonialt paradis.
Genom historien har Kuba sett många hjältars uppgång och fall
och lidit under många despoter.
1952 tog Fulgencio Batista,
den före detta befälhavaren för Kubas militär, makten via en kupp.
Från sitt palats skulle han styra Kuba i sju år.
Han förlorade makten på nyårsdagen 1959.
Batista flydde Kuba när en ny revolution svepte över ön,
ledd av Fidel Castro.
Men hur klarade en liten gerillagrupp av att skapa en ny stat?
Vad förstörde Kubas nära förhållande till USA?
Och hur kunde Fidel Castro, sonen till en rik landägare,
bli en kommunistisk statsman?
Fidel Castro blev ledaren för en revolution
som lät Kubas invånare drömma om frihet och välstånd.
Och till idag har invånarna inte övergivit denna dröm.
Jag vet att jag ska dö som revolutionär.
KUBANSK REVOLUTIONÄR I EXIL
Jag står för alltid på de förtrycktas sida.
Jag står för alltid på de fattigas och ödmjukas sida.
Jag förblir vid deras sida tills jag dör.
Castro reste sig i revolt mot Batista.
1933 försökte Batista befria Kuba från en annan diktator.
Men sedan maktövertagandet 1952 hade han förvandlat Kuba till en polisstat.
USA stödde honom i utbyte mot kontroll över stora delar av Kubas ekonomi.
Castros revolution började bland bergen i Sierra Maestra.
Han hade knappt 100 män.
Hellre än att skicka dem till ett hopplöst slag, inledde han en propagandakampanj.
Målet var att övertyga kubanerna att en revolution var nödvändig.
I december 1958 marscherade Castro med hälften av sina män mot Santiago.
Andra halvan, ledd av Ernesto "Che" Guevara
och Camilo Cienfuegos, hade Castro skickat mot Havanna.
FÖDD I HAVANNA LEDARE AV MILITÄREN UNDER REVOLUTIONEN
Vi fick order om att ge oss av mot Havanna...
...när Batista flydde.
Och det gjorde vi.
Vi, alltså Camilo Cienfuegos trupper, erövrade huvudstaden.
Cienfuegos rebeller nådde Havanna den andra januari 1959.
Batista flydde ihop med sin inre krets.
Soldaterna i Havanna kapitulerade utan strid.
Samtidigt tog Castros trupper Santiago.
Även här gav armén upp utan strid.
Huber Matos var Castros ledande befälhavare vid marschen mot Santiago.
Han hade spelat en avgörande roll i revolutionen
genom att förse gerillan med vapen.
Nu gick han sida vid sida med Castro.
FÖRSÅG GERILLAN MED VAPEN
Och sedan hände något överraskande.
CASTRO-LEVNADSTECKNARE
Castro deklarerade att Santiago var huvudstad.
Budskapet var att huvudstaden låg där Castro befann sig.
Samtidigt firades revolutionen i Havanna.
Men inte alla var lyckliga.
Batista och hans inre cirkel var borta.
Rädda för vad som skulle ske med dem,
följde rika amerikaner och kubanska markägare.
Bland dem medlemmar av den amerikanska maffian som kontrollerade öns casinon.
Deras boss var Meyer Lansky.
Min mormor sa att vi måste fly, vi måste återvända till Miami.
Jag försökte ta det med fattning.
MEYER LANDSKYS BARNBARN
Jag glömmer aldrig hissfärden och alla soldaterna på gatan.
Jag var åtta, men kommer minnas det hela livet.
Och jag kommer ihåg färgen grön och kaoset.
Castro var inte okänd på Kuba innan revolutionen.
Han var son till en rik landägare och advokat från Havanna,
och hade varit gift med dottern till en minister hos Batista.
Men nu lämnade hans fru och hennes familj honom av rädsla
och de tog hans son med sig.
Sonen, Fidelito, var i New York.
FIDEL CASTROS SVÅGER
Den ende i familjen som var på Kuba var jag
och min syster, men hon var gift och utan problem.
Den ende som hade problem var jag.
Så jag tog det sista planet från Kuba.
Havanna, för ögonblicket inte längre huvudstad,
kontrollerades av Camilo Cienfuegos.
Människorna kallade honom sin befriare.
Castro var under tiden ännu i Santiago
på andra sidan av ön.
Den tredje januari 1959 gav han sig av mot Havanna.
Han talade i åtta dagar non-stop.
De säger att han vacklade, men att folket höll honom.
Men han fortsatte. Det var en triumf.
Castro anlände i Havanna den 8 januari 1959
och gav tillbaka staden titeln som huvudstad.
Vid hans sida fanns hans bror Raúl,
hans närmste chef, Ernesto "Che" Guevara
och hans kommendanter Huber Matos och Camilo Cienfuegos.
På kvällen gav Castro ett segertal till 400 000 människor.
Det var första gången Castro hade talat till en så stor publik.
Han talade om demokrati.
CASTRO-LEVNADSTECKNARE
"Vi ska ge landet till bönderna,
vi ska lägga ned vapnen, vi är fredens soldater."
Det var inte ett kommunistiskt tal.
Det var inte ett aggressivt tal.
Och det kom ett extraordinärt ögonblick,
när vita duvor flög upp mot himlen och vi fick en Jesuslik bild av Fidel Castro.
Vad vi inte såg var mannen bakom honom,
en fågelhandlare,
som fick fåglarna att flyga mot skyn.
På scenen, bredvid Fidel Castro,
stod mannen som hade befriat Havanna, Camilo Cienfuegos.
Fidel talade i 15 eller 20 minuter.
Han berättade en historia, som jag har glömt,
men så böjde han sig åt sidan till Camilo och sa: "Sköter jag mig bra, Camilo?"
Och Camilo sa: "Det gör du alltid, Fidel."
På Plaza de la Revolucion i Havanna finns Cienfuegos ord i inskription.
Castro lyckades att förena alla som motsatt sig Batistas ledarskap.
Även armén och polisen ville förena sig med rörelsen.
Men Castro tänkte inte låta den gamla regimen behålla någon makt.
Fidel tog inte makten, han gjorde makten.
KUBANSK EXILFÖRFATTARE
Armén... upplöstes... och flydde...
Så han skapade en ny armé av egna män.
Det fanns ingen kongress... så lagarna skapades bland ett råd av ministrar...
...som han försåg med total juridisk makt.
FÖDD 1927 I BIRÁN STÖRTADE DIKTATOR BATISTA
Vid maktövertagandet saknade Castro en officiell position.
Han utnämnde sig inte till statschef, utan formade en regering av intellektuella.
Men han gjorde sig av med ministrarna
och ersatte dem med sina egna män.
Detta oroade flera anhängare,
särskilt när han tillsatte två kommunister som ministrar,
brodern Raúl och Ernesto "Che" Guevara.
Många revolutionärer ville inte ha kommunismen,
inklusive Camilo Cienfuegos.
Det fanns flera högt aktade kommendanter,
men Castro började fatta besluten själv...
utan att ta hänsyn till andras åsikter.
Huber Matos bad honom lyssna till dem.
Han krävde kollektiva beslut.
Det kan ha varit Fidels strategi att inte lägga alla sina ägg i en korg.
Han ville maximera sina möjligheter.
Till att börja med var 26-juli-rörelsen mycket brokig.
Det var ingen kommunistisk rörelse, utan en nationalistisk rörelse.
USA erkänner Castros revolutionära koalition
som Kubas legitima regering den sjunde januari 1959.
Fidel hade ännu inte anlänt i Havanna
Idén om Fidel som den unge rebellen...
AMERIKANSK JOURNALIST
...som stod upp mot diktatorn,
som inte ville ha egen makt,
som sa: "Jag har inget med kommunism att göra"...
och slutar som en hjälte som människorna i Kuba kan stötta.
Föreställ er effekten i USA
att se denne unge, snygge man med sin magnetiska personlighet.
De som stannade kvar av Kubas överklass stödde Castro och hans regering.
Bacardifamiljen hängde dagen efter revolutionen...
TYSK HISTORIKER
...en stor skylt på väggen med "Gracias Fidel."
För dem var han sonen till en stor landägare och advokat från Havanna.
Han var en av dem, och de trodde att han småningom skulle rätta in sig i ledet.
Turisterna började också komma till Kuba.
Ön var ännu ett semesterparadis,
trots eller kanske på grund av revolutionen.
I februari 1959, knappt sex veckor efter Castros ankomst till Havanna,
ankom det tyska linjeskeppet MS Berlin.
Även Castro hälsade det välkommen.
Dess sista stopp var Havannas hamn.
19 ÅR, DÅ
Det var många passagerare, och jag stod vid däck A
och såg en båt komma...
med många barbudos, "skäggiga män."
En man gjorde en rörelse som om: "Jag vill komma upp."
Och jag sa: "Nej... Inga vapen."
Marita var 19 år och dotter till kaptenen.
Castro och hans män lydde henne och la ner sina vapen.
Sedan fick Marita visa den kubanske ledaren runt skeppet.
Ögonblicket jag såg honom blev jag förälskad.
Jag hade en känsla jag aldrig haft.
Magen vände sig upp och ned, mitt hjärta slog, jag var...
"Herregud. Jag hade aldrig haft en pojkvän.
Inte en sån här. Detta var en soldat på en ö."
Men sättet han såg på mig på, och log och höll min hand...
MS Berlin lämnade Havanna igen samma kväll.
Men detta möte mellan Fidel och Marita
skulle utgöra början på en kärlekshistoria full av passion och hämnd.
Han frågade: "Vet du vem jag är?". Jag sa: "Nej, jag följer inte politik.
Jag bara seglar runt jorden."
Han sa: "Jag är Kuba.
Jag är Fidel Castro Ruz.
Jag kom ner från Sierra Maestra.
Jag är Kuba. Jag kommer att fixa Kuba."
Men att fixa Kuba var ingen enkel sak.
Det saknades inte olösta konflikter.
Efter Batistaregimens kollaps,
stormade folket hemliga polisens fängelser.
Vad de såg lämnade många stumma.
Batistas poliser var rädda för repressalier
och arresterade sina tidigare kollegor.
Castro lät sätta upp revolutionära domstolar.
När Fidel tog makten var jag 15 år.
STUDENT I HIGH SCHOOL 1959
Jag visste att det skulle bli annorlunda. Ingen hade gillat Batista.
När Fidel tog makten var han omtyckt.
men det ändrade sig
när avrättningarna började.
Batistas mest hatade poliser och militärer
blev snabbt avrättade när Castros trupper tog över Havanna och Santiago.
I början var det blodigt för Batistas anhängare.
KUBANSK EXILHISTORIKER
Flera avrättades. Ett skämt gick runt. Raúl var ledare för östra Kuba och Fidel
ringde honom och sa: "Jag vill inte ha mer blodsspillan."
Så Raúl började hänga människor istället så det inte blev nåt blod.
Detta är ett skämt, men det ligger nåt i det.
De dödade många fiender under revolutionens första månader..
De följande rättegångarna var offentliga.
Castro sa att hans rättvisa inte hade något att dölja.
Men inför tusentals åskådare i Havannas största stadium,
förvandlades processerna till fars.
Snart åtalades inte bara Batistas hemliga polis.
En enkel anklagelse mot någon räckte ofta,
och resultatet var klart från början.
3000 människor beräknas blivit dödade.
De var den gamla regimens bödlar.
Ingen vet idag vilka de var.
Även de som stod nära Castro fruktade att dras in i våldet.
Vi började bli rädda...
...för vad vi skulle göra och inte göra... vad vi skulle säga och inte säga.
Mottot var: "Fidel sa så... det räcker."
Om comandante säger så, är det så, även om det är en lögn.
Man tvingades stödja lögnen.
Den 16 februari 1959 utnämnde sig Fidel Castro till Kubas premiärminister.
Under revolutionen
hade han varit vag om vad han hade i tankarna för Kubas framtid.
Men med makten i sina händer startade han ett omfattande reformprogram.
En av hans första reformer var att ta över många amerikanska företag på Kuba.
Detta var inte vad USA:s regering hade hoppats när de erkände Castro.
Det är ingen lögn, de lovade ingenting.
De lovade inget gott liv.
De lovade en revolution och de genomförde en revolution.
Delar av den beslagtagna marken delades upp och gavs till bönder.
Castro gjorde vad kommunister runt hela världen talade om
och blev därför radikalare än de flesta.
Praktiskt taget över en natt,
förlorade amerikanska företag nästan 81 900 tunnland mark.
Nästa våg av reformer träffade Kubas förmögnare klasser.
Den var tänkt att hjälpa fattiga stadsbor.
Detta var möjligt att uppnå.
Reformerna siktade på att förbättra livet för de fattiga
och för den lägre medelklassen.
Till exempel sänktes hyrorna i Havanna.
Detta träffade fastighetsägarna,
men för de som fick mindre i hyra var det en omedelbar förbättring.
För Kuba utgjorde dessa första reformer början på en ny konflikt.
Den amerikanska regeringen protesterade mot beslagtagandet av företag.
När protester inte räckte,
hotade USA att införa sanktioner.
Även i Kuba var inte alla villiga att följa Castros kurs. De vars egendomar
beslagtagits förlorade all inkomst.
Efter Castro tog makten flydde bara några hundra från ön.
Nu flydde tusentals, de som inte kunde eller ville leva under Castros reformer.
Vi kunde inte få in hyra.
Fastighetsägare kunde inte få hyra för sina egendomar.
Det fanns en gräns. Jag tror den var 600 pesos.
Det motsvarade 600 dollar,
och det var inte tillräckligt att leva på.
För att lätta på spänningen mot USA, besökte Castro Washington i april 1959.
Ett av hans första resmål var monumentet av hans idol, president Abraham Lincoln.
Målet med resan var att skapa sig legitimitet.
Han ville bli erkänd av USA som Kubas statsöverhuvud.
Han hoppades att få träffa president Eisenhower.
För många amerikaner var Castro en mediastjärna.
Men Eisenhower litade inte på Kubas revolutionäre ledare.
Jag vet att du är orolig...
...om vi är kommunister.
Och naturligtvis... Jag har sagt mycket tydligt...
...att vi inte är kommunister.
Mycket tydligt.
Vid sidan av Fidel i Washington var Marita Lorenz numera hans älskarinna.
Han var upprörd över att Eisenhower inte ville träffa honom.
Inte ens över en kopp kaffe.
Eisenhower ville spela golf och accepterade inte hans uniform.
Han fick ett samtal från Raúl på Barbados som sa:
"Kom tillbaka. Du slösar tid. De vill inte träffa dig."
Vi träffades. Han tillbringade natten med mig.
Det var trevligt och bra.
Men sedan försvann han och jag var ensam.
Och människor fotograferade mig när jag lämnade hotellrummet.
Och CIA som varnade mig: "Håll dig borta från det där kommunistsvinet."
Istället för ett personligt möte, skickade Eisenhower vicepresident Richard Nixon.
FÖDD 1913 I YORBA LINDA, KALIFORNIEN
VICE-PRESIDENT SOM 39-ÅRING
Nixon var en mycket briljant typ
och hans instinkter som politiker var väldigt bra.
AMERIKANSK FÖRFATTARE
Så han satte sig ned med Castro i Capitolium i Washington.
Nixon var vicepresident och Castro kom för att träffa honom i Capitolium.
Mycket skickligt och korrekt gjorde han en uppskattning av Castros styrkor.
Nixons uppdrag var att pressa Castro i en mer USA-vänlig riktning,
att få Castro att förstå hur han skulle bete sig gentemot USA.
Utöver det gav Eisenhower Nixon uppdraget att ta reda på var Castro stod politiskt.
Nixons dom var förkrossande.
Enligt honom...
...var Castro antingen "otroligt naiv angående kommunism,
eller under kommunistisk hand, min gissning är det förra."
Det verkar som redan vid mötet
mellan Castro och Nixon 1959 förstod Nixon
att Castro i hjärtat var anti-amerikan, om inte kommunist.
Inte bara amerikanska regeringen oroades av Kubas relationer till kommunismen.
Under revolutionen hade Castro varit medvetet vag
för att kunna ena alla Batistas motståndare under en flagga.
Men reformerna som introducerades av Fidel, hans bror Raúl
och finansministern, Ernesto "Che" Guevara,
frös ute många Kubaner.
Castrobröderna var inte kubanska revolutionen...
UTGIVARE AV "CUBA CONFIDENTIAL"
...de var del av en koalition demokratiska organisationer.
Vad som hände när koalitionen vann 1959...
...var att bröderna Castro blev grymmare med att eliminera sina motståndare
tills de var... de enda som var kvar.
FEM ÅR YNGRE ÄN SIN BROR FIDEL OCH UTAN UTBILDNING
Raúl blev Kubas försvarsminister. Han var Fidels yngre bror, och
tillsammans med "Che" Guevara hörde han till revolutionens vänsterfalang.
Den lille brodern, de brukade kalla honom namn...
Men Raúl var intelligent.
Han talade olika språk.
Han körde aldrig med Fidel.
Han var bara väldigt intelligent och tystlåten.
Och... allvarlig.
Camilo var lite... uppspelt
men Raúl var allvarlig och tystlåten.
Camilo Cienfuegos utnämndes till ledare för armén,
och satt därmed under försvarsministern, Raúl Castro.
Och ändå motsatte han sig häftigt Raúl och regeringens vänstervridning,
Camilos popularitet bland folk var så stor
att den skuggade Castros.
Jag kommer ihåg hur... under ett av Fidels tal...
Camilo stod bredvid Fidel...
...och folket skanderade:
"Låt Camilo tala!"
Och applåderna varade i 20 minuter.
Camilo Cienfuegos, ännu avgudad av folket som mannen som befriade Havanna,
och hans nära vän Huber Matos, som hjälpte Fidel Castro ta Santiago,
var öppna med sitt missnöje med Castros politik.
Matos gick så långt att han lämnade in sin resignation till Castro.
Men Castro hade redan bestämt
att han inte tänkte låta sin comandante gå.
Castro gjorde ett radikalt val,
och arresterade den välkände befälhavaren Matos i oktober...
...eftersom Matos inte erkände...
...kommunistpartiets ökade inflytande på Castro.
För att göra arresten,
skickade Castro ingen annan än Camilo Cienfuegos,
som var en nära vän till Huber Matos.
Det var ett test av hans lojalitet och som fotot visar utförde Cienfuegos ordern.
Efter gripandet, den 28 oktober 1959
flög Cienfuegos tillbaka till Havanna.
Där skulle han möta Castro och tala om Kubas framtid.
Flygplanet försvann i klart väder mitt i flygningen
och utan nödsignaler.
Varken planet eller hans kropp blev någonsin funna.
Cienfuegos olycka var långt från någon olycka.
Det som hände Camilo Cienfuegos var precist planerat...
...av regeringen.
I synnerhet av Fidel.
Camilos död är ett mysterium.
Jag har information som antyder att Fidel dödade honom.
Andra säger att det var en olycka. Det är svårt att säga.
Vad vi vet är att Camilo hade problem med Raúl Castro.
Mycket allvarliga problem.
Huber Matos gjordes till paria och fick 20 års fängelse.
Under tiden sörjde Kuba Camilo Cienfuegos.
Men de flesta kubaner hade allvarligare problem.
Delar av befolkningen levde i extrem fattigdom.
Huvudorsaken var att USA hade avbrutit mycket av sin handel med Kuba,
till Castros stora missnöje.
Det första året Fidel satt vid makten,
nämnde han aldrig ordet kommunism. Han ville ha handelsavtal.
Han ville ha socker för traktorer, traktorer för socker.
Han ville bygga upp Kuba.
Han ville ha byggnadsmaterial, färg, cement.
För att få tag i byggnadsmaterial behövde Kuba en ny handelspartner.
Castros första val blev USA:s fiende, Sovjetunionen.
Den 8 februari 1960 landade den sovjetiske ministern Anastas Mikoyan i Kuba.
Med honom fanns en gammal vän till Castrobröderna,
som de hade träffat under exil i Mexiko
och som hjälpt dem under revolutionen.
När den första sovjetiska regeringsdelegationen åkte till Kuba
var den ledd av Anastas Mikoyan.
STATIONSCHEF KGB I SYDAMERIKA
Han kände till min tidigare kontakt med Raúl Castro,
Che Guevara och Fidel Castro.
Han bjöd med mig. Jag var hans översättare.
Jag var också hans rådgivare. Och även hans livvakt.
Officiellt var Anastas Mikoyan på Kuba för att inleda en handelsaffär...
...men bakom kulisserna handlade det om mer än så.
Detta var grunden till alla framtida relationer
mellan USSR och Kuba.
Innan det hade vi inga avsikter att öppna några diplomatiska relationer.
För det andra gav vi Kuba ett lån på 100 miljoner dollar.
För det tredje, en nyorientering av ekonomin mot socialistisk koalition,
vilken var representerad av USSR och andra länder.
Det innebar slutet för Kubas band till USA.
Detta var det huvudsakliga strategiska målet vid den tiden.
Kuba formade en ny allians.
Bilder av en festande sovjetisk minister kablades ut runt världen.
Vicepresident Nixon såg sin bedömning bekräftas.
I hemlighet arbetade han för ett ingripande på Kuba.
Det var enda möjligheten att hindra Kuba från att bli en sovjetisk utpost.
Eisenhower höll inte med. Han ville inte riskera ett krig på grund av Kuba.
Jag tror att Fidel förstod att den enda lösningen,
bara 150 kilometer från världens mest kraftfulla nation,
var att skapa täta band till USSR.
Det var uppenbart farligt, eftersom USA kunde reagera snabbt och illa.
För att kunna försvara Kuba, räknade Castro med mer än bara sin nya armé.
Militären tränade över hela ön med attrapper,
eftersom verkliga vapen saknades.
USA hade redan på Batistas tid infört ett vapenembargo och inte lyft det sedan dess.
Kuba försökte skaffa vapen internationellt.
Redan 1960 formades revolutionära miliser.
EXILKUBAN
De började på universitetet. Det var den första milisen.
Senare begav de sig till arbetsplatserna,
och de var tusentals kubaner, som marscherade på gatorna.
De fick vapen från Sovjet och från Tjeckoslovakien.
Den fjärde mars 1960 lade fraktfartyget La Coubre,
med 76 ton belgisk ammunition till i Havanna.
Kubanska hamnarbetare lossade skeppet när det otänkbara skedde.
En kubansk kameraman filmade det.
Dödstalet var åtminstone 75 med hundratals skadade.
Fidel Castro och Che Guevara ledde processionen.
Den dagen togs ett världsberömt foto av Che Guevara.
Castro hävdade att explosionen på La Coubre var en planerad attack
och han anklagade USA.
Detta var det sista strået för USA:s regering.
För konservativa amerikaner hade Castro nu gått över gränsen.
En farlig gräns.
Det var tydligt att han var på kurs
med sig själv och Kuba i famnen på Sovjet.
Eisenhowers administration började planera för att avsätta honom.
Administrationen gav order om
att sätta upp en operation i Guatemala.
Det var i praktiken en CIA-operation
för att finansiera, träna och utrusta kubaner i exil
för en eventuell invasion av Kuba.
Mer än 1300 kubaner i exil var frivilliga.
Bara några få hade militär erfarenhet.
CIA filmade träningen när de formade en elit-enhet.
Vi hade infanteriträning...
...fallskärmsträning.
Vi tränade med tunga vapen också.
Några befann sig på annan ort och lärde sig köra pansarvagn,
eftersom vi hade några för invasionen.
Även vårt stridsflyg hade en egen bas.
Under träningen fick exilkubanernas enhet ett namn...
Brigad 2506.
Numret kommer faktiskt från Carlo Rodriguez Santana.
Han letade en plats för träningen när han föll från en klippa och dog.
EXILKUBAN
Eftersom han var brigadens första dödsoffer
och hans nummer råkade vara 2506,
använde de hans nummer för attackbrigad 2506.
Invasionen räknade också med stöd inifrån Kuba.
Många tidigare revolutionärer hade vänt sig emot Castro och flytt till bergen.
Där väntade de på en möjlighet att starta en kontrarevolution mot Castro.
Men den kubanske ledaren var medveten om läget.
Den kubanska regeringen, eller snarare Fidel, lät alla som var emot honom fly...
TIDIGARE KUBANSK HEMLIG AGENT
...till Escambray-bergen. Varför. Mycket enkelt.
Han ville ha dem alla på samma ställe.
Det fanns inte bara ex-Castro veteraner bland de kontrarevolutionära,
en del var soldater från Batistas tid.
Andra var enkla bönder fångade mellan de två fronterna.
De fick vapen av CIA.
CIA hoppades på ett folkligt uppror mot Castro under invasionen.
Det var initialt svårt.
De första kontrarevolutionärerna hade, liksom jag,
varit del av Castros 26 juli-rörelse.
Det var det farligaste ögonblicket för revolutionen.
CIA räknade med rebellerna från Escambray.
Deras uppdrag var att uppehålla Castros soldater med strid.
Den tungt beväpnade Brigad 2506 skulle sen attackera Kuba från Guatemala.
Målet var staden Trinidad, nära bergen vid Escambray.
Här skulle de och rebellerna etablera ett brofäste,
innan de skulle be om internationell hjälp.
Detta skulle tjäna som grund för USA att officiellt invadera Kuba.
Den amerikanska regeringen, CIA och exilkubanerna,
var alla övertygade om att planen skulle fungera.
Jag hörde ett tal av Che Guevara...
och kommer ihåg att jag tänkte: "Hur dum kan den här killen vara?"
Han vet inte att det här kommer bli ett av hans sista tal.
Vi visste att vi skulle kunna skadas,
kanske till och med dödas.
Men idén att vi kunde förlora gick aldrig upp för oss.
Medan CIA förberedde invasionen av Kuba,
pågick en presidentvalskampanj i USA.
Eisenhower hade suttit två terminer och kunde inte söka posten igen.
Vice-president Nixon ville bli hans efterföljare.
Han motståndare var en yngre senator, John F. Kennedy.
Som kandidat borde Kennedy informerats om invasionsplanen
men Nixon var säker på seger och hindrade det.
I september 1960, strax innan valet,
flög Fidel Castro, liksom många andra statschefer
till New York för att tala i FN.
Amerikanerna välkomnade Castro, som visste hur han skulle utnyttja kändisskapet.
Ingen skådespelare är bättre än Fidel Castro.
När han checkade ut från ett dyrt förstaklassigt hotell,
idag skulle vi säga ett fyra- eller femstjärnigt hotell,
och åkte till Harlem, så checkade han in på Hotel Theresa.
Det var där på hotell Theresa i det afroamerikanska Harlem,
som han fick effekt på en helt annan grupp människor.
Fidel Castro var varmt välkommen i Harlem.
Han gjorde en PR-kupp av sitt hotellbyte och presenterade sig som en man av folket.
Nästa dag hade han en prestigefull gäst på hotellet.
Premiärminister Nikita Chrusjtjov, som också skulle tala i FN, besökte honom
Det var ett fascinerande möte.
För det första var Castro mycket lång och Chrusjtjov kort,
så när Castro kramade Chrusjtjov,
såg det ut som att en björn omfamnade honom.
Inte en rysk björn, Castro var björnen,
som i sina armar höljde en man som hade trampat in på hans territorium.
Eftersom Kuba är en medlem av FN,
kunde Castro besöka USA
och tala inför FN:s generalförsamling.
Hans tal blev historiskt.
Han sa att det skulle bli kort och sedan talade han i fyra och en halv timme.
Ett rekord som står sig än i dag.
Än mer talande än alla orden var
att han vid varje omröstning följde Sovjets röst.
I utbyte mot sin överlevnad...
gjorde Fidel Castro vad Moskva bad om.
Moskva var mycket bra, USSR var mycket bra
och kommunism var mycket bra. Att säga så låg i hans intresse
eftersom USSR stöttade honom ekonomiskt och med vapen.
Den åttonde november 1960 valde det amerikanska folket en ny president.
Trots Nixons självsäkerhet blev det jämnt.
Bara ett par tusen röster skilde honom från motståndaren.
Men till slut blev Kennedy president i USA.
Först efter valet blev Kennedy informerad om planen att invadera Kuba.
Grisbukten var något som chockade mig.
Jag hade hjälpt att producera Kennedys bok Strategy of Peace.
SÄRSKILD ASSISTENT TILL KENNEDY
Det finns en hel sektion om Kuba i den,
som jag hjälpt till med, även om boken var i Kennedys namn.
Jag visste att han hade en fot i kalla kriget
och en fot i en vision om en enad värld.
Våren 1961
var 1334 exilkubaner, tränade av CIA, redo att ta tillbaka sitt hemland.
Kennedy var ovillig att ge startskottet.
Officiellt sa han att han inte ville ingripa i Kuba.
Det kommer under inga omständigheter
ske någon intervention på Kuba.
Denna regering kommer göra allt den kan, och jag tror den kan...
möta sina skyldigheter att inga amerikaner involveras
i någonting som sker på Kuba.
Den fjärde april 1961 gav Kennedy på två villkor sitt godkännande till operationen.
Att målet inte skulle bli staden Trinidad, utan den avlägsna så kallade Grisbukten.
Och att luftunderstödet reducerades.
Endast åtta amerikanska bombplan, maskerade till kubanska plan, användes.
Den 15 april 1961 klockan sex på morgonen tog åtta bombplan av i riktning mot Kuba.
Deras uppgift var att neutralisera Kubas lilla flygvapen.
De lyckades förstöra många flygplan,
men attacken varskodde Castro,
som mobiliserade hela sin arme för krig.
Han gav även order om att arrestera alla oliktänkare
och att göra martyrer av offren till bombningarna.
Det var den 15 april som...
TIDIGARE ÖVERSTE I DEN KUBANSKA ARMÉN
...San Antonia och Santiago de Cuba bombades. Det var många döda och skadade.
En man skrev Fidels namn med sitt eget blod på en träbit.
En oförglömlig upplevelse för de som var där.
Alla visste att det skulle ske.
På morgonen den 17 april närmade sig tre skepp Grisbukten.
Ombord fanns 1334 tungt beväpnade exilkubaner.
Jag bröt upp vid gryningen,
den första skottlossningen hade redan ägt rum.
Vi sköt ner ett av deras plan alldeles bredvid min båt.
Jag kommer ihåg ett propellerplan som vi sköt ner.
Vi hoppade i landstigningsbåtar,
liknande de som användes under andra världskriget,
de som öppnar sig framtill.
Castro tog själv över kommandot av armen.
Men Grisbukten var en strategiskt fördelaktig landningszon.
Ur militär synvinkel var det svårt.
Det fanns bara tre vägar till stranden.
Snarare tre stigar.
Så vi hade inget val. Det fanns inget annat sätt att sprida trupperna.
Vi hade tillräckligt med sprängämnen i Kuba...
CIA-AGENT I KUBA 1961
...för att kunna spränga broar på vägen till Grisbukten.
Därmed hade vi kunnat sinka
en stor del av Castros trupper.
Men vid tiden för invasionen sa de inget till oss.
Efter att ha landat på stranden
var Brigad 2506 nära att upprätta ett brohuvud.
Segern kändes inom räckhåll.
Vi hade tagit stranden.
Vi kontrollerade hela platsen vi skulle kontrollera.
Castros svar var massivt.
Vi drog oss undan när hans stridsvagnar nådde stranden.
Vi hade bara kulor, vi hade inget att bekämpa dem med.
114 exilkubaner dog vid invasionen av Grisbukten.
Mer än 1200 blev tillfångatagna.
På Castros sida var dödssiffrorna ännu högre,
särskilt bland den dåligt tränade milisen.
Över 4000 män rapporterades döda, skadade eller saknade.
Fidel Castro presenterade slaget vid Grisbukten som en oinskränkt triumf,
och den misslyckade amerikanska attacken enade det kubanska folket.
Den gav Castro och revolutionen en legitimitet som den aldrig haft tidigare.
Den underjordiska oppositionen mot Castro neutraliserades.
Ungefär 100 000 kastades i fängelse.
Den kubanska revolutionen fick respekt och legitimitet
över hela världen, särskilt i Latinamerika.
Castro sågs som en hjälte, olik någon latinamerikan före honom.
Efter segern vid Grisbukten, var den enda återstående oppositionen
rebellerna i Escambray-bergen.
Castro gav ordern: de skulle elimineras.
För att säkerställa USA:s inblandning
skickade Castro även filmteam
I Escambray-bergen närmade sig den sista minuten.
Vi hittade banditerna och omringade dem.
En dödsbataljon gick in...
...och jagade ner dem.
När bataljonen mötte banditerna betydde det slutet.
Det var brutalt.
Ingen vet hur många som dog.
Ingen höll räkningen, varken officiellt,
eller bland de kontrarevolutionära.
Men för att stanna vid makten behövde Castro mer än bara segrar på sin ö.
Han behövde en allierad som inte svek.
Första maj 1961, bara två veckor efter segern vid Grisbukten,
utropade Castro nationellt firande.
Sovjetiska filmteam fångade firandet,
när Castro förklarade revolutionen och Kuba för socialistiskt.
Fidel Castro och Che Guevara avslutade sedan firandet med två flaskor Coca Cola.
Fidel var som en lärare.
Han talade om socialism.
Men den historiska sanningen är att vi inte visste vad socialism var.
Vi visste ingenting om socialism.
Vi befann oss 90 miles, 180 kilometer...
...från vår närmaste granne.
Och allting vi hade hört om socialism hade varit illa.
Kennedy var tvungen att acceptera ansvaret för den misslyckade invasionen.
Det var något han inte kunde uthärda.
Så han satte igång nya planer för en invasion.
Varför fastnade vi i detta...
Jag tror för...
För Kennedys. Det var liksom deras manlighet som blev testad...
...av hela fiaskot.
Och bortom manligheten,
fanns där skadorna det kunde ha orsakat
på ryktet och makten hos Kennedyadministrationen.
Fidel Castro hade slagit tillbaka en första invasion av sitt land.
För att försvara sitt land mot ytterligare attacker
blev han nära allierad med Sovjetunionen.
I framtiden skulle det vara ryska soldater...
...och framför allt kärnvapen som skulle garantera öns självständighet.
Socialism
Och därmed hade Kuba blivit vad amerikaner fruktade mest,
en utpost för sovjetisk socialism på den egna tröskeln.